Nåtid
Santa Mira, arkivprosjekt, A2721.
Marmorvase, Mingdynastiet, kopi.
I rimelig stand, normalt slitt, restaurering gjennomført.
Høstsemesteret begynner om to uker. Blir dere klare, professor Whelan?
- Vi er nær nå. - Vil du ha hjelp?
Er det ikke at bare å sette dem i kjelleren?
Historien trenger alltid pusses opp.
- God natt. - I like måte.
Santa Mira, arkivprosjekt, nummer B47305.
Indisk mynt, cirka 1915, i god stand.
Jeg fant en fossil av en apatosaurus fra den mesozoiske æraen-
- ved siden av skrifter om Metusalem, og vi er et skritt nærmere målet vårt.
- Hei. - Og to skritt tilbake.
- Vet de hvor langt etter vi er? - Jeg har ikke fortalt dem det ennå.
Vi får vise rektor denne. Fossil av en rotte, 1954. Et godt år.
Eller... en rusten jernhanske.
Jernhanske slår rotte. Skotsk?
Irsk, man ser det på designet. 1100-tallet, tror jeg.
Får jeg lov?
Dette lå i samme kasse.
Bra, seksjon tre.
Seksjon tre? Har vi en sånn?
Ja, der det luktet som hos bestemor.
- Vi har kanskje oversett noe. - Det har vi nok ikke gjort.
Jeg har sagt at jeg kommer hjem neste uke.
Er jeg den eneste som ikke har noen planer etterpå?
Det får ta den tiden det tar.
Du har tenkt å ha den på hele dagen, hva?
Hvordan kan dere være her nede i mørket hele dagen?
- Hvorfor er du sen? - Unnskyld.
Hei, frøken Whelan.
Hei, Kurtis.
- Du burde gå. Ses vi i kveld? - Jeg henter deg siden.
- Hva får jeg for drittjobb? - Du skal henge på Otto.
- Hva er seksjon tre? - Et herlig sted. Herlig luft.
Denne veien.
Løft alltid med knærne.
Løfter du ti om dagen, kan du oppnå min fysikk.
Finn denne!
- En rød kvadrat? - Det kan være hva som helst.
Det kan være en løsning av Rubiks kube med den røde siden opp.
En brikke fra et sjakkbrett.
En metafor for kommunisme, eller et symbol for skyld.
Jeg skal ha et åpent sinn.
Otto!
Det er et annet rom.
Se opp!
- Shayla! - Jeg er ok. Våt og klissete bare.
- Hva pokker skjedde? - Hun fant en falsk vegg.
Jeg brukte ikke akkurat en slegge. Den holdt alt på å falle sammen.
- Hvordan skal jeg si det til skolen? - Det er noe bak der.
Jeg trodde...
Vær så god.
- Shayla! - Det der gikk jo bra.
Jeg trenger mer lys.
Hei.
Hva? Den er for beskyttelse.
- Jeg tror vi fant det vi lette etter. - Vet du hva dette betyr?
- At vi spiser her i kveld. - Hamburgere eller kinamat?
- Håndverket er lignende. - De irske tempelriddernes symbol.
Interessant.
- Hva tror du fins i den? - Et skrin til?
Det fins litt kondens.
Den vibrerer.
Jeg har aldri hørt maken.
Det høres ut som... som om den puster.
Det var ikke morsomt.
Hør på den!
Hva faen er det?
- Jeg vet ikke. - Det kan være insekter.
Ikke mer insektprat. Jeg har fått nok av insekter, gnagere, pappesker-
- og mystisk kinesisk kjøtt som prøver å ligne sursøtt.
Kamera går.
Santa Mira, arkivprosjekt, A2722.
Tilstand...
...rimelig god. Trenger å restaureres.
Vi prøver å åpne et irsk metallskrin.
1100-tall. Kanskje en relik fra tempelridderne.
Den avgir en merkelig vibrasjon.
Vi ble ledet til det av en pakke med en jernhanske fra samme tidsperiode.
Nummer A2723.
- Klar? - Ja.
Vi ser et uforklarlig fenomen.
Det virker som et delvis bevart avhugget hode.
Kanskje av en misdannet person... eller et vilt dyr.
Metallskrinet inneholdt kanskje et for oss ukjent konserveringsmiddel.
Faen! Perfekt timing.
Hallo, rektor Harris. Morsomt at du ringte nå.
Nei, nei, jeg kan ta meg av det. Ok.
Dette er underlig. Hva tror du?
Jeg vet ikke.
Det ser ikke ut til å ha gått i forråtnelse.
Hva i helvete skjedde?
- Hvor er hodet? - Det bare eksploderte.
Fikk du det med?
Faen!
Det ser ikke ut til å ha gått i forråtnelse.
Jeg sverger på at det åpnet munnen.
- Det fins ingen returadresse. - Skolen kan ikke ha sendt det til oss.
- Det må finnes en rimelig forklaring. - Rimelig forsvant da skrinet ble åpnet.
Vi skal kanskje fortelle noen på skolen hva som skjedde.
De ser rotet i klasseværelset og hører vår gale historie og sier-
- vi ansatte en gjeng crackhorer.
Sett dem i fengsel. Jeg tror mer på at en methlab eksploderte her-
- enn på et eventyr om et 800 år gammelt skrikende hode vi fant i et skrin.
Vi må holde det hemmelig til vi vet hva det var.
Shayla?
- Hvem var det? - Ingen.
For en tid har jeg følt meg isolert fra de jeg en gang elsket.
Isolasjonen min, stillheten min, overbevisningene mine...
...ble rutinemessig ignorert som galskap.
Men galskap er ikke min lidelse.
Bevissthet er den forbannelse jeg bærer på.
Hvor finner du nøkkelen til å åpne skrinet?
Apokalypsen er på vei.
Mayafolket hadde rett.
Dødens varslere er på vei og viser ingen nåde.
Hører du? Hører du?
Skitt! Du jukser, Idaho Commando. Ingen kniver! Bare skytevåpen.
Jeg tilintetgjør deg neste gang.
- Hei. - Hei.
Jeg er litt for gammel for en barnevakt som venter oppe på meg.
Ingen venter oppe på deg. Jeg fikk ikke sove. Du burde gå og legge deg.
- Føler du deg bra? - Ja. Jeg har det bra.
Bra.
- Jeg beklager det med veggen i dag. - Det gjør ingenting.
Hvorfor går du ikke og legger deg? Du må sove, du har ikke pakket ennå.
Hva fantes det bak den?
Ingenting.
Hvorfor forteller du meg aldri noe?
- Jeg vil ikke krangle - Jo, det vil du. Hele tiden.
Jeg ser det på måten du ser på meg på Hvorfor er jeg en skuffelse for deg?
Vær så snill, Shayla, jeg vil ikke akkurat nå.
Du behandler meg som et barn, hater kjæresten min, -
- nekter å engang snakke med ham.
Og iblant tror jeg at du hater meg for at jeg er alt du har etter pappa.
Shayla, jeg vil ikke prate om det i kveld.
Det var ikke min feil at du ikke var der da pappa døde.
- Slitsom natt? - Du også?
Ikke så rart, med tanke på gårsdagen.
Nei. Mer enn det.
Jeg hørte lyder utenfor huset mitt hele natten.
Skotting. Skraping.
Og det var ikke stormen. Noe prøvde å komme seg inn.
Det pinte meg.
Jeg prøvde å overbevise meg selv om at det bare var fantasien min.
Vil du se hva fantasien min gjorde mot meg i går kveld?
Å fy.
Det var nok bra at jeg ikke gikk ut.
Hei på dere. Hva skjer?
Skjedde det deg noe rart da du kom hjem i går kveld?
Jeg ble drept med kniv i mitt Commie Commando spill.
Noe som er rart for de eneste våpen man har, er skytevåpen.
Det ringer fremdeles i ørene mine og det føles som sårskorper i dem.
Og det lå en død ilder på dørstokken. Ellers er det fint.
Herregud.
Professor, hva er det som skjer?
Jeg slo opp Broderick Duncans navn i går kveld.
Han var lærer her. Sluttet for ti år siden.
Så fant jeg disse nifse filmene.
Jeg vet at han er innblandet i dette.
Jeg er ingen gud. Jeg er intet menneske.
Jeg er den som bringer mørke. Den store håndterer av sannheten.
Menneskeheten har lenge lidd i dødeliges hender, -
- men jeg er redskapet som menneskeheten skal bøye seg for-
- for tilgivelse og betale for dens ytterste synd.
Selvtilfredshet.
På den ene siden er han en aktet professor, pensjonert med verdighet, -
- på den andre er han en dommedagsprofet.
Høres ut som "komplett psykotisk" er en mer passende beskrivelse.
Så dere det?
- Ser kjent ut. - Tempelriddernes segl.
- Han har jernhansken min. - Der er forbindelsen vår.
Han må ha sendt oss hansken, og den førte oss til skrinet.
Vi må finne Broderick Duncan. Janie, hvor er personalarkivet?
- Seksjon tre. - Ikke nå igjen.
Jeg hater lukten her nede.
Jeg visste at noe virket feil. Overfallsanklaget. Nykkefull atferd.
De tilbød ham en avtale. Gå av i stillhet, kom aldri tilbake!
Det fins ingen nåværende adresse.
Men han har en assistent. Dr. Frederick Page.
Det var han som fikk ham sparket.
Han var dypt engasjert i miljø- spørsmål. Sluttet kort etter Duncan.
Han vet kanskje hvor han er? Da går vi.
Jeg kommer rett etter dere.
Pete!
Otto!
Hva er det?
- Så dere det ikke? - Vi så ikke noe, vi hørte bare skrik.
Er du ok?
Absolutt ikke.
- Politiet sier det var hjerteattakk. - Hva tror du det var?
- Jeg tror noe annet foregår. - Vi har sett overalt.
Ikke noe annet var der nede med deg.
Hva er det du ikke forteller?
Regjeringen testet hallusinogene våpen på 60-tallet. LSD var et biprodukt.
Noe sånt kanskje ble kanskje sluppet ut da skrinet ble åpnet?
Du tror at vi opplever en slags massepsykose?
Sioux var ikke engang i rommet når den tingen dunstet ut i luften.
Hvordan forklarer du det som skjedde ham?
- Fant dere noe på Page? - En adresse. De nye miljøhusene.
Ok. Jeg skal besøke ham. Får jeg låne telefonen med opptaket?
Ja da. Her.
Bare fortsatt å lete, ok?
Du vet, når hun er ferdig med å arkivere prosjektet, så flytter vi.
Hun har alt neste jobb klar i neste måned.
Hvor lenge har du visst om det?
- Siden vi kom til byen. - Og det forteller du først nå?
Jeg er lei for det. Jeg visste ikke at jeg skulle like deg så godt.
- Jeg tenker på å bli. - Bare tenker?
Hun ville aldri la meg. Jeg kjenner henne, hun ville skape et drama.
Hvis du virkelig drar... kanskje jeg drar til samme sted.
Hvorfor skal du måtte følge etter meg?
Vet du... pappaen min tok med meg til uteliggerne en gang i måneden.
Han ville vise meg hvordan livet ville bli om jeg ikke studerte.
Og?
Og... jeg har fremdeles lepperingen.
Alle har sine egne grunner for å gjøre ting. Iblant er de uforståelige.
Som mammaen din, for det meste.
Men om du virkelig føler det... så støtter jeg det valget du måtte ta.
- Bra, for jeg har alt bestemt meg. - Å?
Jeg håper hun hører på meg denne gangen.
Hva er det eneste som du kan bryte når du sier dens navn?
Jeg føler ikke at jeg skylder noen en unnskyldning.
Jeg er ikke gal. Jeg er ingen tåpe.
Jeg bare ser verden som den er. Rettferdigheten fins i våre ruiner.
Regnskapets dag kommer. Bean sidhe. >
"Bean si"? Er det spansk for "Ja, jeg vil ha bønner?"
Bean Sidhe. Det er gælisk for banshee.
Irsk folklore. En skapning hvis skrik advarer om snarlig død.
Banshees ble forbundet med fem irske kongefamilier til 1100-tallet.
En banshee kan anta mange former.
Den vanligste er en gammel heks.
Men mennesker har også møtt en banshee som en hjemløs.
Eller som en forførerinne.
Og selvsagt... hvis du hører bansheens skrik...
...kommer den til å hjemsøke deg til du aksepterer døden.
Otto!
- Hva er galt? - Så mye for det utrolige.
Det var det der jeg så, men det hadde en kropp denne gangen.
- Jeg så ikke noe. - Kanskje den ikke ville det?
Den lekte med meg. Den køddet med forstanden min. Den ville få meg...
...den ville få meg til å... - Den hjemsøkte deg?
Stillhet. Det er det. Det er den du bryter når du sier det.
Det var det Duncan ba om i filmen. At jeg ikke skrek, reddet meg.
Den kunne ikke skade meg.
- Du begynner å skremme meg. - Begynner?
- Kan jeg hjelpe deg? - Ja, jeg er professor Maura Whelan.
Du jobber på skolen. Hva kan jeg gjøre for deg?
Jeg trenger bare litt av din tid. Det gjelder Broderick Duncan.
- Et skrin. - Leter dere etter det ennå?
Nei, vi fant det.
I så fall innså du sikkert at det ikke burde åpnes.
- Og at det hadde vært bra å ikke... - Det er problemet. Vi åpnet det.
Kom inn.
- Hei på dere. Hvor er mamma? - Hun gikk ut. Hun kommer tilbake.
- Vi venter. Kan jeg gjøre noe? - Vil du hjelpe til?
Som vanlig, litt for sent for det.
Nei takk.
- Ser denne bekjent ut? - Duncan eller jeg fant ikke noe sånt.
Det ble sendt til oss. Og det var den som trengtes for å åpne skrinet.
Det har hendt underlige ting siden skrinet ble åpnet.
Veldig ville og virkelige hallusinasjoner-
- som om det fantes et kjemisk middel i den. Kanskje plassert der av Duncan?
Duncan er en veldig intelligent mann hvis fantasi var hans verste fiende.
Tempelridderskrinet var bare et i rekken av hans mange korstog.
Jeg er bare interessert i dette korstoget. Hvor finner jeg Duncan?
Jeg la det livet bak meg. Jeg liker ikke den jeg ble omkring ham.
Men du må fortelle alt du vet.
Vær så snill.
- Hva er galt? - Jeg er urolig for deg. For oss.
Og den tingen. Det.
Og Sioux er død og vi vet begge at det ikke var et hjerteattakk.
Jeg er bare... Jeg er knekt. Og jeg er redd.
Vi burde kanskje holde sammen i natt.
For sikkerhets skyld.
Otto... innser du hvor patetisk du høres ut?
Ja. Veldig.
Og på en måte er det grunnen til at jeg blir tiltrukket av deg.
- Du vil ikke at jeg skal bli med inn? - Nei, jeg klarer meg.
Men neste gang følger jeg deg kanskje hjem.
Ålreit.
Vi var på en utgraving for 20 år siden. I disse kilegrottene.
En spesiell ble kalt Labbacallee, eller "Heksens Seng".
Under gravingen fant vi et kryptisk kart forlatt av tidlige kolonister.
Med kartets hjelp gikk vi inn i underjordiske huler.
Der fant vi et rustningskammer dypt begravet i veggene.
Gjenstander brakt til Amerika fra byen Limerick i Irland.
- Så fant Duncan skrinet. - Så dere tok det til skolen?
Han var besatt av å åpne det. En av grunnene til at han fikk fyken.
Hvorfor tok han det ikke med seg? Hvorfor begrave det i veggen?
Jeg vet ikke.
Hva trodde han at han skulle finne i skrinet?
Han trodde den var et våpen. Jeg vil gjerne vite hva han mente.
Otto, vær så snill, svar!
Dette er Otto. Synd jeg ikke rakk deg. Legg igjen en beskjed.
Et hode? Var det det som fantes i skrinet hele tiden?
Vi må finne Duncan, så vil jeg ikke plage deg igjen.
Eller du kan fortelle meg hvorfor din håndskrift er den samme som på kartet?
Da du spurte meg hvorfor Duncan ikke tok med seg skrinet...
Det var jeg som begravde det i veggen. For å gjemme det fra ham.
- Hvorfor førte du oss til det? - Nei, nei, kjære deg.
Jeg sendte ikke hansken eller kartet. Det var ham. Jeg er sikker.
- Hvordan visste han hvor den var? - Han får alltid det han vil fra meg.
Han mistet grepet på virkeligheten for lenge siden. Han er en farlig mann.
Jeg tar sjansen.
Tempelridderskrinet er Broderick Duncans vannvidd.
Når du jager vindmøller ender det med at du skader de du elsker.
Adjø.
Nei, dette er din mammas klasserom.
...et uforklarlig fenomen. Det virker som...
Svar, Janie!
Janie!
Kurtis!
- Hva er mammaen din innblandet i? - Jeg vil gå hjem.
Janie!
Noe kom til henne. Det prøvde å komme til meg tidligere.
Det var vel det samme som prøvde å komme til deg, hva?
Ja.
Jeg tror... at det kan være en banshee.
- Otto... - Har du noen andre teorier?
Hva sa Page?
Ikke mye.
- Janie ringte før. - Hva sa hun?
- Jeg vet ikke. - Hvor er det?
Svar da! Svar!
Den drepte henne ikke før hun skrek.
Hvorfor svarte du ikke? Vi kunne ha hjulpet henne!
- Jeg hørte ikke... - Det er din feil! Jamie er død!
Jeg vil ikke høre deg bortforklare dette lenger.
Hvordan skal vi stoppe den?
Hva gjør du her?
Da du kom for å treffe meg...
Noe i meg var ivrig over at mysteriet med skrinet skulle være over.
Så innså jeg noe. Jeg må treffe ham igjen.
Hvor er skrinet?
Om dette ble brukt for å fange den før, kan vel vi bruke det igjen?
Bare Duncan vet hvordan alt virker.
Mot min bedre viten må vi besøke ham.
Han begynte det. Han må hjelpe oss å stoppe det.
Var Shayla her?
Hører du?
Det er ekkelt der inne. Føler du deg bra?
Du skalle kanskje blåse i det igjen? For sikkerhets skyld.
Vil du sjekke ørene mine nå?
Kurtis?
Shayla! Shayla!
Det er i orden.
Det er bra. Det er bra.
Det var fryktelig!
Det var så virkelig. Så virkelig.
For at det var virkelig.
Å, Shayla! Er du ok?
Mamma! Hva er det?
Mamma, hva er det som foregår?
Hva leter du etter?
Maktmiddel.
Bean Sidhen ble forfulgt som jeg selv, men den hadde ikke noe valg.
Dens stemme ble brakt til stillhet. Dens ideal ble forvrengt.
Vanlig for kongelige. Jaget og forfulgt. For dyrisk jakt etter makt.
Dens forbrytelse? Å be kongelige å bukke.
Å underkaste seg dens skrik.
Det er det jeg har prøvd si. Bansheen skriker for den vil du skal skrike.
Derfor må du ikke gi etter og gi den det den vil ha. Da eier den deg.
Halen min er lang... min pels er brun.
Jeg liker landsbygda. Jeg liker byen.
Jeg kan bo i en låve... eller bo i et skjul.
Jeg kommer ut og leker når alle sover.
Halen min er lang... min pels er brun.
Jeg liker landsbygda. Jeg liker byen.
Født i et skjul... da jeg...
Mamma! Se opp!
Kurtis!
Vi må ut av bilen! Shayla, ut av bilen!
Få henne ut!
Få henne bort!
Kurtis!
- Kurtis! - Tilbake. Du kan ikke gjøre noe!
- Otto! Hent korset! - Ok. Hold henne!
- Jeg er her. - Hold Shayla i sikkerhet!
Hun er i sikkerhet.
Det er ok. Jeg er her, Kurtis.
Det er bra. Kurtis. Kurtis!
- Vi må stikke, professor! - Vi må stikke. Gi meg geværet!
Kom an!
- Vi kan ikke forlate ham! - Det er ok.
- Hvor går vi? Vi er så døde! - Mamma, vi må hjelpe ham!
- Dette er galskap! - Vær stille!
- Er det ingen som bryr seg? - Folk dør!
Dette er galskap. Men professoren er eneste håp om å stoppe dette!
Fins det en eneste sjanse til å redde barnet mitt, så tar jeg den!
Vi fortsetter til fots.
Greit. Ja da.
- Er du sikker på at han er her? - Ja. Han er her.
Kjære Broderick, det er Frederick. Du vet hva det gjelder, lukk opp nå.
Vi vet at du er der.
Jeg er professor Maura Whelan. Og jeg har noe som er ditt.
Du vil sikkert vite hva som var i det.
Du kommer til å trenge denne.
- Hva slags sted er dette? - Hans hjem. Kalt Labbacallee.
Åpne, Broderick!
- Ned! - Gi meg korset!
- Gi det til ham! - Nei!
- Hvem skyter? - Løp!
- Gi meg korset! - Inn!
- Herregud! Denne fyren er gal! - Han dreper oss!
Tror du den stopper den gamle gærningen der ute?
Nå har du hørt skrikene, din jævel!
Sånn ja, prinsesse.
Kom ut!
Jeg mener dere alle! Jeg sprer prinsessens hjerne over hele stedet!
Men jeg kan forhandle.
Du må tro at jeg hadde rett, ellers ville du vel ikke vært her?
- Si at jeg hadde rett! - Tiden renner ut! Vi må stoppe den!
Si "Du hadde rett, Duncan", så skal jeg tenke på det.
- Si det! - Du hadde rett!
- Er det alt? - Og jeg er lei for det.
Bra. Nå kan jeg stoppe det.
Men jeg skal gjøre det på min måte.
Å ja, for lenge siden...
...en tempelridder. En prins av kongelig irsk blod...
...fant en måte å fange bansheens skrik på.
Som en måte å dele det med fiendene hans.
- Fiender? - Han ble forbannelsens martyr.
Hensikten min med å lede dere til skrinet var en beskjed, ikke en hevn.
- Beskjeden har drept tre mennesker. - Jaså? Jeg håpte på flere.
Men det er fremdeles tid.
For en utsøkt konstruksjon dette er.
Men vil den stoppe bansheen?
Vi får se.
Løp! Stopp!
- Hvordan fanger vi noe uvirkelig? - Veldig forsiktig.
Der borte! Vi fant den sammen med skrinet.
Veldig bra, Freddygutt, veldig bra.
- Det er den som gjør den dødelig. - Da går vi.
Kurtis.
Stille!
Høres ut som om det kommer nedenfra.
Hulen.
Shayla, jeg sa jo at jeg ville følge deg hvor du enn tok veien.
Nei! Forsvinn!
Jeg tror det ikke! Det er ikke virkelig!
Jeg vet at du vil at jeg skal føle meg svak. Gammel og elendig som du!
Du vil gjøre meg gal! Men jeg lar deg ikke ta meg!
Og jeg lar deg ikke ta noen andre heller.
Ikke rør deg, Shayla!
Endelig, ansikt mot ansikt.
Farvel, min kjære.
Det er nok fra deg, din drittkjerring!
- Du klarte det! - Ja, det gjorde vi. Vi klarte det.
Hvor er skrinet?
Hva er det du beholder etter å ha gitt det til en annen?
Svaret er ditt ord. Og ordet ditt er bare skitt!
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com